SĂ NU-MI DAI DRUMUL NICIODATĂ
Numele meu e Kathy H.
Am 28 de ani.
Mă ocup de peste 11 ani de îngrijirea donatorilor.
Și sunt bună în slujba asta.
Pacienții mei s-au purtat întotdeauna mai bine decât se aștepta
și n-au fost niciodată clasificați ca "agitați".
Nici măcar înainte de a patra donare.
Nu încerc să mă dau mare, dar sunt mândră de ceea ce facem.
Îngrijitorii și donatorii au reușit atât de multe.
Asta înseamnă că nu suntem mașini.
Până la urmă te consumă.
Presupun că de aceea în loc să privesc spre viitor, mă uit acum la trecut,
la Căsuțele din Hailsham
și la cum ne-a fost acolo
mie,
lui Tommy
și lui Ruth.
HAILSHAM, 1978
- Bună dimineața, elevi ! - Bună dimineața, dră Emily.
Mi s-a adus la cunoștință că s-au găsit trei mucuri de țigară
ascunse după un ghiveci, în grădina cu flori.
Știu că elevii i-au văzut pe unii dintre comisionari fumând,
dar trebuie să subliniez, o dată în plus,
că e mult mai rău pentru un elev din Hailsham să fumeze.
Elevii din Hailsham sunt deosebiți.
Păstrați-vă starea de bine, de sănătate interioară !
Este foarte important !
- S-a înțeles ? - Da, dră Emily.
Cred că mi-ar plăcea să am caii mei, într-o bună zi.
Nu știu cum îi va chema pe toți. Dar știu că mi-ar plăcea să am caii mei.
Cel mai bun ar fi Furtună ! E periculos să-l călărești.
Așa că nu-l poți călări. Dar îl poți călări pe Bramble.
Atâta timp cât nu-l lovești cu cravașa.
- E drăguță. - Poți s-o iei tu.
Uite ! Cine e cu dra Emily ?
- Crezi că e noua supraveghetoare ? - Dra Lucy ?
Cred că ea trebuie să fie.
N-am mai avut o supraveghetoare nouă de foarte mult timp.
Prinde-o, Tommy !
De ce n-a luat Tommy mingea ?
- Scuzați-mă, dră Lucy ? - De ce n-a luat Tommy mingea ?
Când a ajuns dincolo de gard, nu putea fi prea departe de el.
Gardul e limita dincolo de care nu putem trece.
Nu avem voie să trecem dincolo de limite, dră Lucy.
- E prea periculos. - Periculos ?!
A fost cândva un băiat care s-a certat cu prietenii lui.
A fugit dincolo de limite.
L-au găsit, două zile mai târziu, în pădure,
legat de un copac.
Dar mâinile și picioarele îi fuseseră tăiate.
Era mort.
Și a mai fost o fată care s-a cățărat și a sărit gardul pe la poarta din față.
Când a încercat să se întoarcă, nu i s-a dat voie.
Și a murit de foame, chiar acolo, lângă poartă.
- Cine v-a spus poveștile astea ? - Toată lumea le știe.
Și de unde știți că sunt adevărate ?
Bineînțeles că sunt adevărate.
Cine ar inventa niște povești atât de îngrozitoare ?
Tommy, ce faci ?
Ce este asta, mai exact ?
- Cred că e un câine. - E un câine, Tommy ?
Nu poate fi un câine. Are ochii prea mici.
Cred că trebuie să fie un soi de șobolan.
- Asta e. Desenează un șobolan. - Încă nu e gata.
Așa e. Nu i-ai desenat mustățile.
Crezi c-ar trebui să-i fie ales desenul pentru Galerie ?
Nu e un șobolan !
E un elefant.
Copii, înapoi la lucru.
E îmbrăcat cu tricoul. E tricoul lui de polo favorit.
Chiar nu bănuiește nimic !
E numai vina lui. Dacă ar ști să se stăpânească, l-ar lăsa în pace.
Vă urăsc !
N-ar trebui...
Kathy H.
Ce-i cu asta ?
Nu-mi amintesc.
Dle doctor !
Nu e nimic. E doar o vânătaie.
- Bună... - Sunt Kathy. Kathy H.
Bineînțeles. Kathy H.
Intră !
Cu ce te pot ajuta ?
Mă întrebam ce i-ați spus lui Tommy.
- Afară, pe terenul de joc. - Înțeleg...
Ce i-am spus ?
Cred că am încercat să-l liniștesc.
Părea supărat.
Mi-a explicat că e adesea tachinat când e vorba de sport și artă.
Așa că i-am spus că n-ar trebui să se supere pentru astfel de lucruri.
Ceilalți copii îl tachinează doar ca să-l facă să reacționeze.
Nu contează dacă nu e bun, în mod deosebit, la sport sau artă.
Nu e chiar atât de important.
Mulțumesc.
Kathy !
Nu stai cu fetele ?
M-am uitat în jur și sunt destul de sigură că nu stau cu fetele.
Stau cu tine.
Voiam să-ți spun... că-mi pare rău.
N-am vrut să te lovesc.
Adică, n-aș lovi nicio fată, dar pe tine cu atât mai puțin.
A fost un accident, atâta tot.
Tommy, mănâncă-ți legumele !
N-o să mă mai înfurii în felul ăsta.
Din cauza a ceea ce ți-a spus dra Lucy, despre creativitate ?
- De unde știi asta ? - Sunt băgăcioasă.
Nu cred că vorbea serios că n-ar avea importanță creativitatea.
Cum rămâne cu Galeria ?
Dacă nu e importantă creativitatea, de ce-ar mai exista o Galerie ?
Nu știu.
- Bună dimineața, doamnă. - Bună dimineața.
- Cu ce să vă servesc ? - Vreau un ceai cu lapte și zahăr.
Un ceai... Sigur.
Tommy ?
Un ceai cu lapte și zahăr, te rog.
Nu, Tommy...
Vreau să aud ce ceri tu.
Nu repeta doar ceea ce ai auzit.
Ce se mai poate servi într-o cafenea ?
Apă !
- Cafea ! - Cafea !
Așa.
Așa, deci...
O cafea, te rog. Cu lapte și cu zahăr.
Mulțumesc.
- Cred că Laura îl place pe Arthur. - Toate fetele îl plac, nu ?
Poate.
Nu-s sigură că tu îl placi.
Nu e genul meu.
Cred că Laura și Arthur vor fi primii din anul nostru care vor face sex,
pentru că dacă Arthur va dori, Laura nu-l va opri.
Sunt sigură că ai dreptate.
- Tommy s-a schimbat. - Cum s-a schimbat ?
S-a schimbat pur și simplu... Asta-i tot.
Ăsta, doamnă...
Cred că dezvăluie mai mult decât o simplă rutină tehnică...
Îi dezvăluie forul interior...
Și este exact ceea ce vrea Marie-Claude pentru Galerie.
Da, sunt de acord.
Astea două pune-le împreună.
Trebuie să sosească Madame !
- Bună dimineața, elevi. - Bună dimineața, dră Emily.
Sunt mai multe puncte pe ordinea de zi.
Primul e că Madame Marie-Claude ne vizitează, astăzi.
Ca de obicei, va inspecta cu atenție lucrările de artă și poeziile voastre.
Le va selecta pe cele mai bune, pentru a le include în Galeria ei.
Bineînțeles, îi vom întoarce curtoazia și o vom face să se simtă binevenită.
Al doilea punct e o veste bună
pentru toți elevii care s-au străduit să adune jetoane.
După ore, mâine, se va organiza o vânzare.
Marfa va sosi dimineață
și am fost asigurată de șoferul dubiței că lăzile vor conține lucruri din belșug.
Da !
Chiar sunt lucruri din belșug ?
Așa aș zice, dulceață. Din belșug.
Nu cumperi nimic ?
Dacă ți-ai cheltuit toate jetoanele, pot să-ți dau dintr-ale mele.
Am jetoane. Așteptam să se mai liniștească agitația.
Sunt sigură că va mai rămâne câte ceva bun.
Ce se întâmplă, Kath ?
Oricum, nu contează dacă n-o să găsești nimic la vânzare,
pentru că ți-am găsit deja ceva.
- O casetă audio ? - Nu prea știu nimic despre ea.
Dacă e bună de ceva...
Mulțumesc.
Dragă, strânge-mă în brațe...
Și NU-MI DA DRUMUL NICIODATĂ !
Problema e că vi s-a spus, dar nu vi s-a spus.
Asta e ceea ce am văzut cât am stat aici.
Vi s-a spus, dar niciunul dintre voi n-a înțeles cu adevărat.
Așa că m-am hotărât să vă spun astfel încât să înțelegeți.
Știți ce se întâmplă cu copiii după ce cresc ?
Nu, nu știți.
Asta pentru că nimeni nu știe.
Poate vor ajunge actori, se vor muta în America,
sau vor lucra în magazine, ori vor preda în școli...
Poate vor ajunge sportivi, sau șoferi de autobuze, sau piloți de curse.
Ar putea ajunge să facă aproape orice.
Dar cu voi, noi știm.
Niciunul dintre voi nu va ajunge în America,
niciunul dintre voi nu va lucra în magazine...
Niciunul nu va face altceva decât să trăiască viața care i-a fost pregătită.
Veți deveni adulți,
dar doar pentru scurt timp.
Înainte de a îmbătrâni, chiar înainte de vârsta mijlocie,
veți începe să vă donați organele vitale.
Pentra asta ați fost creați.
Și după a treia sau a patra donare
scurta voastră viață se va sfârși.
Trebuie să știți cine sunteți și ce sunteți.
Doar așa veți putea duce niște vieți decente.
Vă vom face doar un singur anunț în dimineața asta.
Dra Lucy, supraveghetoarea elevilor din anul patru,
nu mai lucrează la Hailsham.
Se va găsi o înlocuitoare,
dar până atunci clasele ei vor fi împărțite între dra Geraldine și mine.
E greu, nu-i așa ?
Să continui când ești subminat în mod deliberat.
Vorbim de cei care încearcă să ne împiedice, asta-i clar.
Dar suntem conștienți că tendința asta e lipsită de clarviziune.
Niciodată n-a avut.
Nu, e tendința minților limitate, a căror vehemență ar trebui tratată.
Dar nu mă voi lăsa constrânsă !
Nu mă voi lăsa constrânsă !
Nu înțeleg de ce, după toate tachinările,
Ruth s-a decis că Tommy era băiatul pe care-l plăcea cel mai mult.
Se spune că fetele sunt mereu rele cu băieții care le plac.
Așa că, probabil, Ruth l-a plăcut întotdeauna.
Poate ar fi trebuit să-l tachinez și eu.
Am tot sperat că se vor despărți.
Cum au pățit și ceilalți din școală cu iubirile lor adolescentine.
Dar nu s-au despărțit niciodată.
CĂSUȚELE, 1985
La 18 ani am fost mutați din Hailsham,
în diferite locuri din țară, în așteptarea vârstei la care puteam începe donările.
Eu, Tommy și Ruth am fost duși la un corp de clădiri ale unei ferme numite "Căsuțe".
Cât am stat acolo, ni s-a spus
că unora dintre noi li se va permite să lucreze voluntar ca îngrijitori.
Dar, în afară de asta, eram lăsați în voia noastră
și aveam voie chiar să facem plimbări de-o zi prin ținut.
La Căsuțe am făcut pentru prima oară cunoștință
cu cei ce n-au crescut ca noi, la Hailsham.
Erau de la White Mansion, Oak Hill, Morningdale
și alte case de care n-am auzit niciodată.
Toți păreau mai înțelepți și mult mai versați ca noi.
Cu atât mai mult Rodney și Chrissie, care erau la Căsuțe de peste un an
și în curând urmau să plece la Centrele de Sfârșire.
- Ricky ? Nu știu la ce te referi. - Te pot lămuri eu.
Se referă la un blond cu ochi albaștri și gropițe drăguțe când zâmbește,
cu bicepși capabili să spargă nuci !
Recunoaște, pentru că te-am văzut cu el !
Jen și Ricky într-un copac stăteau ȘI SE SĂRUTAU !
E atât de neadevărat !
Nu eram într-un copac !
- Unde te duci ? - Cred că am chef de o plimbare.
Asta înseamnă că vrei să fii singură ?
N-am spus niciodată că voi depune dosarul pentru îngrijitoare.
Doar că mi-au spus mai mulți că aș fi bună la așa ceva.
Dar Laura a început să spună că cel mai probabil eu voi fi selectată.
- E atât de neadevărat ! - Atât de neadevărat !
Mulțumesc.
Mai trebuie farfurii.
- A mai rămas ceva și pentru noi ? - Nu știu.
Ruth, de ce faci chestia aia, când îl strângi de umeri.
- Am voie să-l ating pe Tommy, nu ? - Problema e felul în care îl atingi.
Știi ce vreau să spun. E un gest copiat din serialul ăla TV.
- E atât de... - Nu-mi spune că e "atât de neadevărat" !
Oamenii nu se poartă așa în realitate, dacă asta-ți închipui.
Și ce ? Nu e mare lucru. Mulți fac la fel.
Vrei să spui că Rodney și Chrissie o fac.
Deci despre asta era vorba !
Cred că e îngrozitor pentru tine în mijlocul atâtor cupluri.
N-am spus niciodată așa ceva.
Doar că mi se pare ceva stupid.
Tu-i imiți pe ei și ei îi imită pe cei din serialul TV.
Dar am dreptate, nu ?
Nu-ți place că eu și Tommy suntem prieteni cu Rodney și Chrissie,
în vreme ce tu abia dacă vorbești cu cineva.
Nu, nu e adevărat.
"Atât" de neadevărat ?
Mulțumesc, dle Keffers.
- Bună, Tommy. - Bună, Kath.
Nu sta în ușă ! Intră !
Vino și distrează-te și tu !
Nu știam că-ți plac astfel de chestii.
Poți să te uiți și tu după ce termin.
Nu, sunt doar chestii legate de sex. Probabil că le-am văzut deja, oricum.
Kathy, ce cauți ?
Cum adică ? Mă uit la niște poze porno.
- Doar ca să simți plăcerea ? - Presupun că poți spune și asta, da.
Dacă e doar pentru plăcere, nu trebuie s-o faci așa.
Trebuie să te uiți cu mai mare atenție la fiecare poză.
Nu simți nimic dacă treci peste ele atât de repede.
De unde știi tu cum e mai bine pentru fete ?
Kathy, nu te uiți pentru plăcere.
Poftim. Dă-i-o lui Ruth. Vezi dacă ei îi stârnește ceva.
- Bună. - Bună.
Presupun că ai auzit ce-au spus Chrissie și Rod.
Nu, n-am auzit.
Știi că Rod și Chrissie se gândeau să depună dosarul pentru îngrijitori
și că se apucaseră să învețe să șofeze.
În weekendul trecut au ajuns într-un oraș de pe coasta Norfolkului.
Cred că au văzut o persoană.
Ce fel de persoană ?
O doamnă...
...care lucra într-un birou și...
Ce e, Ruth ?
Se gândeau că persoana asta ar fi un "posibil".
- Pentru mine. - Ți-au găsit originalul ?
Nu sunt siguri, firește, dar spuneau că asemănarea era izbitoare.
- Doamne ! - Știu.
Vor să mă ducă acolo să văd cu ochii mei.
Tommy vine și el, dar...
Vrei să vin eu ?
Ruth, desigur !
Câtă experiență aveți cu lumea de afară ?
- Destul de multă. - Nu, nu avem !
- Am exersat multe roluri la Hailsham. - Nu se pun.
Bun, nu vă simțiți timorați. Chiar n-aveți de ce.
Nu suntem timorați.
Bine.
Eu voi lua cârnați, ouă și cartofi.
- Tot cârnați, ouă și cartofi... - Cârnați, ouă, cartofi, și eu, vă rog.
Presupun c-ar fi bine să iau și eu cârnați, ouă și cartofi, atunci.
Cinci porții de cârnați, ouă și cartofi.
Ceva de băut ?
Cinci Coca-Cola, vă rog.
A fost bine, chiar bine...
- Cum ? - Scuze...
Voiam mult să discutăm ceva cu voi.
Problema e că la Căsuțe e imposibil. Mereu e câte cineva care ascultă.
Cineva spunea că unii elevi de la Hailsham au reușit să obțină o amânare.
Se pare că aceștia pot să-și amâne prima donare cu trei...
...sau chiar patru ani.
Asta dacă se califică.
Dacă un băiat și o fată sunt îndrăgostiți unul de altul,
îndrăgostiți cu adevărat, și dacă o pot dovedi,
atunci li s-ar acorda câțiva ani împreună,
înainte de a începe donarea.
Când ați auzit asta ?
Când eram la White Mansion.
Se vorbea despre un cuplu de la Hailsham.
Când tipul mai avea câteva săptămâni până la donare
s-a dus să vadă pe cineva și a rezolvat amânarea.
Presupun că știți destule despre astfel de lucruri.
Fiind din Hailsham, știți cum merg astfel de lucruri.
La cine ar trebui să se ajungă ?
Cu cine ar trebui să vorbim, dacă am vrea să facem cerere ?
Adevărul e că habar n-am despre ce vorbiți.
Haide !
Vă așteptați să credem asta ?
Toată lumea știe că Hailsham e deosebit.
Așa că ce e ?
De ce țineți astfel de lucruri doar pentru voi ?
Am auzit destule povești la Hailsham,
dar nu cred că s-au dovedit a fi adevărate prea multe.
Poate pe aici, la vale...
Da. Ăsta e.
Doamne, cred că ea e !
Da, ea e.
Nu e ea !
- Nu e ea. - Nu, nu e.
- Semăna destul de bine... - Taci, Tommy, nu semăna deloc !
Și știam că nu era ea dinainte de a ajunge aici.
Nicicum nu putea să fie ea.
Niciodată n-am fost modelați după astfel de oameni.
- Ruth, nu ! - Ce ?
O știm cu toții, doar că n-o spunem.
Suntem modelați după niște gunoaie: drogați, prostituate, bețivani, cerșetori.
Poate și pucăriași, atâta timp cât n-au probleme psihice.
Dacă vreți să căutați "posibili", dacă vreți s-o faceți cum trebuie,
uitați-vă une sunt scursurile.
De acolo ne tragem.
- Salut. - Salut.
Ar trebui să ne întoarcem.
Chrissie și Rod sunt destul de obsedați de chestia asta, nu ?
- De amânare ? - Da.
M-am gândit din nou la asta aseară.
Dacă zvonurile sunt adevărate,
atunci s-ar explica unele lucruri.
Cum ar fi ?
Galeria, de exemplu. N-am aflat niciodată pentru ce e Galeria.
Picturile, poeziile și sculpturile spun ceva despre tine însuți.
Ăsta e scopul artei, nu-i așa ?
Spun ceva despre tine, îți dezvăluie sufletul.
Da, și ?
Să presupunem, pentru o secundă, că zvonurile sunt adevărate,
că s-au făcut aranjamente aparte pentru elevii de la Hailsham,
dacă sunt îndrăgostiți.
Ar trebui să existe o cale prin care să se decidă dacă spun adevărul
sau mint doar pentru a obține o amânare de la donare.
Pentru asta ar fi Galeria !
În Galerie pot găsi tot ce trebuie să știe despre noi,
deci, dacă noi spunem că suntem îndrăgostiți,
pot să se uite în sufletele noastre și pot să vadă,
pot să știe dacă e vorba de o iubire adevărată sau doar o minciună.
Asta e o idee ciudată, Tommy.
Cum ?
Nu cred că e mai ciudată decât altele.
Dar dra Lucy spunea că lucrările pentru Galerie nu sunt importante.
Dar uite ce i s-a întâmplat.
Deci te gândești să încerci asta cu Ruth ?
Nu... N-ar merge.
De ce ?
Uiți că voi ați adunat multe lucruri în Galerie de-a lungul anilor,
dar, dacă aș vrea să-i conving eu, n-ar găsi nimic despre mine.
Sunt doar zvonuri și povești.
Știu.
Tommy !
Știu ce crezi, Kathy.
Crezi că tu și Tommy ați fi format un cuplu mai bun.
Și crezi că sunt șanse ca eu și Tommy să ne despărțim cândva.
Și, când se va întâmpla, probabil vei avea șansa ta cu Tommy.
Șansa de a o face cum trebuie, de data asta.
Dar problema e, Kathy,
deși Tommy te place cu adevărat ca prietenă,
el nu te vede în felul ăla.
Mi-a spus totul despre revistele alea porno.
Ne-am distrat de minune pe tema asta.
El n-a înțeles ce făceai.
Dar eu am înțeles.
Vreau să fiu îngrijitoare.
- Dv. trebuie să vă dăm cererea, nu ? - Da.
Spuneam că vreau să pun cerere...
O să aduc formularele mâine, apoi va începe procedura.
În momentul în care Ruth și Tommy chiar s-au despărțit,
stagiatura mea de îngrijitoare deja începuse.
Așa că n-am mai ajuns pe la Căsuțe.
Nu mi-am închipuit vreodată că viețile noastre, atât de strâns legate,
s-ar putea separa atât de repede.
Dacă aș fi știut,
poate că le-aș fi ținut strâns unite laolaltă
și n-aș fi permis ca urzeli nevăzute să le desfacă.
SFÂRȘIREA, 1994
Odată ce am început să lucrez cu donorii,
n-am mai avut timp să mă gândesc la Tommy sau Ruth.
Într-un final, trecuseră atâția ani, încât credeam că n-o să-i mai văd vreodată.
Mulți îngrijitori se trezesc că ajung să facă lucrurile mecanic,
așteptând ziua în care vor fi opriți, pentru a deveni donori.
Dar în mare meseria de îngrijitor mi se potrivea.
Chiar îmi plăcea să călătoresc prin toată țara,
într-un du-te-vino continuu din centru în centru și din spital în spital.
Poftim, biscuiți cu ciocolată.
Dacă ai ști în câte magazine am căutat până să-i găsesc...
Credeam că nu am voie să mănânc cu atât de puțin timp înainte de operație.
Nu ai voie.
Dar eu am.
Și după operație poți să termini tot pachetul.
Pentru mine, adevăratul test al unui îngrijitor
e atunci când donorul i se sfârșește mai repede decât se aștepta,
la a doua sau chiar la prima donare.
Nu pot să spun că am devenit imună la sfârșiri,
dar sunt ceva cu care pot trăi.
Sunteți îngrijitoarea Hannei, nu ?
- Îngrijitoarea Hannei ? - Da.
Îmi pare rău. Întotdeauna e greu, dar au fost complicații.
- Vreți să semnez formele ? - Vă rog.
O să plecați acum ?
Vă putem oferi un pat pentru seara asta, dacă aveți de mers un drum mai lung.
Ajung acasă în mai puțin de două ore.
E întotdeauna mai bine să te trezești acasă, nu ?
- O cunoașteți ? - Da.
De fapt, am crescut împreună.
În ce stare e ?
Erați apropiate ?
Nu ne-am mai văzut de peste zece ani.
Ruth nu e atât de puternică pe cât am sperat la stadiul ăsta.
- A făcut două donări. - Așa e.
Crezi că se va sfârși la cea de-a treia ?
Cred că-și dorește să se sfârșească.
Și, după cum știți, când cineva dorește asta, de obicei se întâmplă.
Kathy !
Ți-am urmărit activitatea toți anii ăștia.
Și a lui Tommy.
Ce-ai mai auzit despre Tommy ?
Că a făcut și el a doua donare și se pare că se simte foarte bine.
E în formă mai bună decât sunt alții după prima donare.
Bunul Tommy ! Nu mă surprinde.
Eu te-am surprins ?
Presupun că arăt cam distrusă, Kath.
E-n regulă. Nu vreau să supraviețuiesc celei de-a treia donări, oricum.
- Ai auzit și tu, nu ? - Ce să aud ?
Știu tu...
Că după a patra donare, deși ești sfârșită, tehnic,
poți să fii în stare de conștiență într-un anume fel.
Pentru ca să afli că mai poți dona după aceea de multe ori,
doar că nu mai ai parte de centre de recuperare și de îngrijitori,
ci doar privești și aștepți
până te deconectează.
Nu cred că m-aș omorî după așa ceva.
E sfârșitul zilei, deja ? Știi ce-i amuzant ?
Cred că m-am gândit zilnic la tine în ultimele luni,
sperând că te voi mai vedea odată.
Chiar eram sigură că te voi mai vedea.
Mi se părea imposibil să mă sfârșesc fără să te mai văd pentru ultima oară.
Încă nu e ultima oară, Ruth.
Mi-au oferit un pat aici. Plănuiam oricum să rămân peste noapte.
Am știut că vei fi o bună îngrijitoare.
Sunt foarte norocoși donorii tăi.
Eram trează aseară și mi-a trecut prin cap
că ar trebui să facem o călătorie împreună.
Unde ?
Nu m-am gândit unde, ci doar la călătorie.
Totuși mi-a trecut prin cap un loc de care-mi spunea un băiat de la etaj.
E lângă Centrul de Recuperare Kingsfield.
La vapor ? Cel eșuat pe plajă ?
- Ai auzit și tu de el ? - De la un îngrijitor de-acolo.
Și crezi că, dacă tot ne ducem într-acolo,
am putea să trecem și pe la Tommy ?
Ți-am spus că v-am urmărit activitatea.
L-ai văzut ?
- Nu, de când am plecat de la Căsuțe. - Nici eu.
- Cum îl găsim ? - Ne așteaptă afară îngrijitorul lui.
Uite, e acolo !
Crezi că ne-a recunoscut prin geam ?
Nu, nu, nu... Să nu cobo...
- Ruth e în mașină. - Sigur...
Bună !
- Ce mai faci ? - Bine.
- Uită-te la părul tău ! - Da, uită-te la părul meu !
Nu-mi vine să cred că sunt cu voi amândouă aici.
Nu vi se pare că suntem iar la Hailsham, ca și cum n-ar fi trecut atâta timp ?
- Nu pare să fi trecut. - Nu pare, nu ?
Nu pare deloc, chiar e ciudat.
Dar într-un fel plăcut, zic eu.
Presupun că ați auzit amândouă că Hailsham a fost închisă.
Noile școli, care au rămas, am auzit că sunt ca fermele de animale.
Ca Morningdale. Sunt sigur că e o exagerare.
Ești sigură că mergem pe drumul bun ?
Se pare că e încuiată.
N-a spus nimeni nimic de asta. N-a spus nimeni nimic de porți încuiate.
Ruth, liniștește-te ! E-n regulă.
Intrăm pe aici.
Haideți !
Poate că și Hailsham arată așa acum.
Te-ai mai întâlnit, Kath, cu alți elevi de la Hailsham ?
Uneori.
Am auzit că Amanda s-a sfârșit curând după prima donare.
Se întâmplă mai des decât ni se spune.
Este un tip la noi, la Centru.
Mereu s-a temut că se va sfârși la prima donare.
Dar totul a mers bine, o face pe a treia acum
și e cu totul în regulă.
Amuzant. Nu cred că am fost un îngrijitor bun,
dar într-un fel cred că sunt un bun donator.
Asta ar și trebui să fim, nu ?
Aș vrea să mă iertați.
Deși nu mă aștept s-o faceți.
Pentru ce să te iertăm ?
Pentru că v-am ținut la distanță unul de celălalt.
Ar fi trebuit să fiți voi doi împreună. Mereu am știut-o.
Asta de când mă știu.
N-a fost doar din cauza zvonurilor legate de amânare...
A fost din cauză că eram geloasă.
Aveați iubirea adevărată și eu n-o aveam.
Nu voiam să fiu cea care rămâne singură.
E cel mai rău lucru pe care l-am făcut,
iar acum vreau să îndrept lucrurile.
Nu știu cum ai putea face asta, Ruth.
Aș putea, dacă voi doi ați obține o amânare.
E prea târziu pentru asta, Ruth.
Mult prea târziu. E o prostie până și să te gândești la asta.
Nu e prea târziu. Uite...
Veți vedea. V-am adus în călătoria asta pentru că voiam să vă dau ceva.
E adresa lui Madame.
La ea trebuie să faceți cererea. Acolo trebuie să vă duceți.
Cum ai obținut-o ?
N-a fost ușor, dar am avut destui ani în care să mă gândesc la ce-am făcut
și destui ani în care să găsesc o cale de a îndrepta lucrurile.
Am început să le fac în timp ce stăteam la Căsuțe,
după călătoria aia în care am căutat-o pe "posibila" lui Ruth.
Mi-am dat seama că dacă o să vreau vreodată să cer amânarea
o să trebuiască să le arăt ceva.
Am făcut sute din astea de-a lungul anilor.
Sunt minunate.
- Da ? Serios ? - Da.
Mulțumesc.
Nu le-am mai arătat nimănui până acum.
Erau secretul meu.
Ca și tine când te uitai în revistele alea porno.
Mai ții minte asta ?
Da.
Ruth spunea că nu înțelegeai de ce mă uitam.
Nu, eu cred că ea nu înțelegea.
Credea că te uiți să afli despre sex.
Să-ți dai seama ce-ți lipsește sau așa ceva.
Dar eu știam.
Știam că-ți căutai originalul.
Aveam niște dorințe sălbatice de a face sex, câteodată.
Uneori erau atât de puternice, încât credeam că aș face-o cu oricine.
M-am gândit că asta îmi spune ceva
despre genul de persoană după care am fost modelată.
O prostie...
Mă gândeam că revistele alea erau cel mai probabil loc în care o puteam găsi.
Știi că impulsurile alea sunt normnale, că le aveam cu toții, nu ?
Acum știi, nu ?
"Din Basrah am navigat zi după zi, noapte după noapte, pe mare,"
"vizitând insulă după insulă, țărm după țărm,"
"vânzând sau făcând troc cu bunurile noastre."
"Într-o zi, după mai multe săptămâni de navigare fără a vedea uscatul,"
"am văzut o insulă cu atâta verdeață, că părea una dintre grădinile Edenului."
"Imediat, căpitanul s-a îndreptat spre acest loc plăcut"
"și după ce a fost aruncată ancora și scările coborâte"
"le-a permis pasagerilor să debarce."
Nu te opri.
Ruth a scris totul corect.
E corectă și strada, și ușa, totul.
Va trebui să hotărâm, dintre desene, pe care să le luăm.
Le vom lua doar pe cele mai bune. Poate șase-șapte dintre ele.
- Trebuie să mă ajuți. - Da, știu.
Vom merge acolo.
Săptămâna viitoare o să te iau pentru teste de laborator,
o să semnez pentru tine pe toată ziua și o vom vizita pe Madame la întoarcere.
O s-o facem.
Mă gândeam că ar trebui să știi.
O să cereți amânare ?
Da.
Bine.
Madame ?
Scuzați-ne, n-am vrut să vă speriem.
Am fost la Hailsham.
Eu sunt Kathy, el e Tommy.
Nu vrem să vă facem niciun fel de probleme.
- De la Hailsham. - Vrem doar să vorbim cu dv.
V-am adus niște lucruri.
Niște lucruri pe care poate le-ați vrea pentru Galeria dv.
Veniți înăuntru.
Vă rog, așteptați aici.
Uite, e Hailsham !
Este exact așa cum mi-l aminteam.
Vă rog, luați loc.
Așadar ?
Ne iubim. E iubire sinceră. Se poate verifica.
Se poate verifica ? Înțeleg...
Continuă.
Am auzit de amânări.
Și ne-am dat seama de scopul Galeriei.
Spuneți-mi care-i scopul ?
Să folosiți operele de artă de la Hailsham, pentru a vă uita în sufletele noastre
ca să verificați dacă merităm amânarea.
Problema e că eu am fost puțin confuz în perioada aia
și n-am prea produs cine știe ce operă de artă.
N-ați luat nicio lucrare de-a mea.
Știu că este vina mea
și că probabil e mult prea târziu.
Dar am adus astăzi cu mine niște lucrări.
Unele sunt mai recente, altele de-acum mulți ani,
așa că n-au continuitate.
Deja aveți lucrările lui Kath, au ajuns multe în Galerie de-a lungul anilor...
Îmi pare rău.
Niciodată nu știu ce să fac.
Preiau eu de-aici.
Mulțumesc, George.
Kathy H. și Tommy D.
Îmi amintesc de voi doi.
Kathy , o fată strălucitoare, creativă, iar Tommy, cu suflet mare și foarte furios.
Trebuie să înțelegeți că Hailsham a fost ultimul loc
în care s-a încercat să se stabilească cât e de etică donarea.
Ne foloseam de operele voastre pentru a arăta de ce sunteți capabili.
Pentru a arăta că donatorii copii sunt și ei oameni.
Dar noi dădeam răspuns la o întrebare pe care n-o punea nimeni.
Cere-le oamenilor să revină la întuneric, la zilele cu cancer la plămâni și la sâni,
cu Scleroză Laterală Amiotrofică...
...și vor refuza pur și simplu.
Cândva veneau două-trei cupluri ca voi pe an.
Dar n-au mai venit în ultima vreme.
Voi sunteți primii după multă vreme.
Care veneau să ceară amânare ?
Nu există amânări, nu-i așa ?
Nu există amânări.
Și nici n-au existat vreodată.
Nu țineam Galeria pentru a ne uita în sufletele voastre.
Țineam Galeria pentru a vedea dacă aveți vreun pic de suflet.
Înțelegeți ?
Da.
Desenele tale sunt foarte bune.
Dacă vrei, le păstrez.
Vă mulțumesc că ați vorbit cu noi.
Biete creaturi !
Aș vrea să vă fi putut ajuta.
Putem opri o clipă ? Trebuie să cobor.
Au trecut două săptămâni de când l-am pierdut.
Am primit notificarea mea, acum.
Prima mea donare va fi într-o lună.
Vin aici și-mi imaginez că aici e locul
în care tot ce-am pierdut din copilărie până acum s-a curățat.
Îmi spun că, dacă ar fi adevărat
și aș aștepta destulă vreme,
o figură firavă ar răsări la marginea câmpului
și s-ar mări treptat până aș vedea că e Tommy.
Mi-ar face din mână și poate chiar m-ar striga.
Fantezia n-a zburdat dincolo de limita asta.
Nu pot s-o las.
Îmi spun mereu cât de norocoasă am fost că am petrecut chiar și timpul ăla cu el.
Dar nu m-am putut lămuri
dacă erau viețile noastre chiar atât de diferite de viețile oamenilor salvați.
Noi ne sfârșim cu toții.
Dar poate niciunul dintre noi nu înțelege drama existenței proprii.
Și nici nu simte că a trăit destul.